Text: Leffe
Sedan tidernas begynnelse-
-har historieberättare förtrollat läsarna med sina ord.
Men det finns en än mer sällsynt gåva:
Det finns de, som genom att läsa högt-
-kan ge liv åt figurerna.
Från böckerna, in till vår värld.
Sov nu. Sov nu, lilla flicka.
- Kanske är bättre om jag läser för henne. Hon är för ung.
- Nej.
Varför läser du inte för mig?
"Det var en gång, en vacker liten flicka-
-som var älskad av alla som mötte henne-
-men framför allt av sin mormor, som skulle göra allt för henne.
-En gång gav hon flickan en luva gjord av röd sammet."
Vad var det?
Vad?
Jag vet inte. Ingenting.
"Röd sammet passade henne så bra-
-att hon vägrade bära någonting annat än det.
Därför blev hon kallad Lilla Rödluvan."
De flesta av de Trolltungor, så som de är kända-
föredrar att hålla sina kunskaper hemliga.
Men en del vet inte ens om, att de besitter denna gåva-
-tills det är för sent.
Är det här rätt väg? Nästa till vänster.
Är du säker? För jag tror att vi missade det.
Vem kör? Pappa.
Vem är navigatör? Jag.
- Har jag fått oss vilse tidigare? - Nej.
Nej.
Titta, en Storfot.
Avtagsvägen, vänster, vänster!
Den Alpina Antikvariska Bokhandeln bör finnas i slutet av denna gata-
-och på höger sida av torget.
Bra.
Förresten, hur kommer det sig att varje bokhandel vi åker till är tusen år gammal?
Varför inte gå till en som säljer varm choklad och böcker som faktiskt är nya?
Vad har en bokbindare som jag att göra i en ny bokhandel?
- Jag älskar gamla böcker. Marmorerade sidor... - Läderbindningarna...
Det här är min typ av ställe.
- Kanske hittar du det här, Mo. - Hittar vad?
Boken du alltid letar efter.
- Jag är inte ute efter något särskilt. Du tror inte att jag har lagt märke till det?
Du har aldrig lämnat en bokhandel innan du har undersökt alla hörn.
Har jag inte? - Nej, du kommer alltid ut besviken.
Ibland är dina ögon en aning röda.
Det beror på att gamla böcker är dammiga.
Titta. "Harriet, spionen".
Jag går in. Vill du följa med?
- "Hemliga Trädgården"! - Men jag antar du kan stanna här.
God eftermiddag. Jag heter Mortimer Folchart.
Den berömde bokläkaren.
Tja, du kom i rättan tid.
Titta på den här stackars patienten. - Tror du vi kan rädda honom?
- Prognosen är god. - Utmärkt.
- Ganska stor samling du har. - Ja.
- Se dig gärna omkring. - Tack.
Fint, intelligenta ögon.
Vad säger du om att kalla honom Svarte Skönheten?
Men kära barn.
Tänk, Heidi.
Capricorns män letade efter Sotfinger på fel ställe.
Skattkammaröns slutstation.
Han hade inte lämnat byn.
Han försökte inte ens.
Sotfinger befann sig i Bastas hus.
Vad är det som kommer över höjden? Det är ett djur av något slag!
BLÄCKHJÄRTA
Sotfinger.
Han gillar inte att bli kittlad.
Och du borde vara mer försiktig.
Hans namn är Gwin.
Och jag vet att han ser charmig ut-
-men ni vet vad de säger om böcker och pärmar.
Ja, det gör jag.
Jag vet också vad de säger om att prata med främlingar. Ursäkta.
Men jag är inte en främling, Meggie.
Du kommer inte ihåg mig, vi träffades bara en gång och du var ganska liten.
Men jag är ingen främling.
Hej, Trolltunga.
Jag pratade bara med din dotter.
Meggie, vänta på mig i bilen.
Det är okej, han är en vän.
- Pappa. - Gör det nu!
Låt oss ta en liten promenad.
Jag har letat efter dig.
Jag har varit ett steg bakom dig under flera år.
Väntar på att du hittar vad det är du söker efter.
Säg bara vad du vill ha.
Jag vill att du ska försona det fel du gjorde för nio år sedan.
Och jag är här för att varna dig, Capricorn vet var du bor.
Hans män väntar på att du och din dotter kommer hem.
- Han vill att du ska läsa för honom. - Tja, otur för honom.
Jag läser inte högt längre.
Om han hittar dig, tror du verkligen att du har något val?
Jag kan hjälpa dig att hålla dig undangömd, men det gör jag inte.
Såvida du inte lovar att skicka hem mig. Jag har varit här alldeles för länge.
Skicka hem mig, Trolltunga.
- Läs för mig. - Jag är ledsen, jag kan inte hjälpa dig.
Det är för farligt. Det är okontrollerbart.
Om du inte kan hjälpa mig, hittar jag någon som kan. Ge mig boken.
Vilken bok? Jag har inte boken.
- Du har inte boken? - Nej.
Jag har sökt överallt. Jag har den inte.
Vad finns det i väskan?
Har du äntligen hittat en?
Lustigt, eller hur? Konstigt att jag dök upp här samtidigt.
Du vet, det finns tillfällen i livet när stjärnorna ligger rätt.
Men detta är inte en av dessa gånger!
Pappa!
- Meggie! - Vad händer?
Jag sa ju åt dig att stanna i bilen! Spring!
Hoppa in!
Kom igen. Starta!
Stopp! Jag försöker hjälpa dig!
- Vad gör du? Låt det vara. - Jag vill se boken!
Du får inte röra den boken, förstår du?
Jag förstår inte. Jag förstår inte alls.
Vad är det för bok? Varför vill dåren med ärr ha boken?
- Varför kallade han dig Trolltunga? - Jag kan inte berätta det för dig.
- Du måste berätta det. - Nej. Jag måste skydda dig.
Och din mamma.
Min mamma? Vad har mamma med det här att göra?
Meggie, kan du bara...
Jag är rädd, Mo.
Meggie, jag ska ta hand om dig.
Det har jag alltid gjort, och kommer alltid att göra det.
Berätta åtminstone vart vi är på väg.
Vi ska till Italien.
En moster till dig bor där. Det är viktigt att vi kommer dit, okej?
Snälla, Meggie. Inga fler frågor.
TÄNK INTE ENS TANKEN ATT SLÖSA BORT MIN TID! BARA GÅ!
Är min moster vänlig då?
Du kommer att gilla henne.
Kan du sluta ringa i den förbaskade klockan!
Man måste lära sig att tycka om henne.
Det verkar så.
Vad?
Elinor.
Men i Thomas Hardy's namn!
Jag är så glad att du äntligen kom tillbaka hit, Mortimer.
Mina stackars böcker är verkligen i dåligt skick.
Oroa dig inte. Jag tar hand om dem.
Lek inte med maten, flicka. Du är inget litet barn längre.
Se på henne, hon är skör som en såpbubbla.
Hon är så lik sin mor.
Inte bara när hon öppnar munnen, om hon någonsin gör det. På tal om...
Vi har inte hört av henne, om det är det du menar.
Det kvittar.
Jag växte upp utan en mor. Inte skadade det mig på något vis.
Nej, min mamma drog plötsligt på safari en dag och kom aldrig tillbaka.
Det är vad kvinnorna i vår familj gillar, ut på riktiga äventyr.
Inte jag, jag föredrar att stanna där jag är.
Men din mor...
Tja, hon ville ha äkta vara.
Min mamma ville ha mig.
Och så en dag var hon borta, utan förklaring varför.
- Är det vad du kallar äventyr? - Nej, det är vad jag kallar att överge.
Bra gjort, Elinor.
Tja, du vet att det är sant.
Mamma övergav oss inte.
Nej, det gjorde hon inte.
Men vad hände då egentligen med henne?
- Jag är inte ett barn längre. Jag är vuxen. - Nästan.
Tillräckligt för att veta det viktigaste som någonsin hänt mig.
Tror du inte jag har insett varför jag inte går i en vanlig skola?
Och varför vi alltid reser runt från plats till plats?
Alla dessa år har du letat efter mamma.
Och den där boken, men jag förstår bara inte hur de två sakerna...
Meggie.
Du måste berätta något.
- Jag skriver om henne ibland. - Gör du?
Jo, jag hittar på historier om...
Du hittar på? Meggie, du vet, jag vill inte att du gör det.
Men jag måste.
Det känns som om orden för henne tillbaks till mig.
Ja.
Det skrivna ordet.
Det är en mäktig sak.
Du måste vara försiktig med det.
Tror du att vi någonsin kommer att få se henne igen?
Jag hoppas vi gör det, Meggie.
Jag hoppas det.
Gå bort från montern! Tre steg tillbaka!
Vad gör du? Det här stället är inget för barn.
Jag trodde vi hade det klart för oss. Kom igen, ut.
Förlåt, jag letar bara efter en bok att läsa.
Är det där ett näsavtryck?
Har du någon aning om hur värdefullt det här manuset är?
Ja, det gör jag.
Jasså, det gör du?
Det är persiska, eller hur?
Jag kan se det på handskriften-
-det rosa, det blåa och den guldmönstrade bakgrunden.
Kanske från slutet av 1100-talet eller så?
Du milde, en liten besserwisser.
Det är vackert.
Ja det är det, eller hur? Men jag bara avgudar allt persiskt.
- Du har varit i Persien, då? - Ja, hundratals gånger.
Tillika S:t Petersburg, Paris, Jordens medelpunkt, fjärran planeter och Shangri-la.
Och jag behöver aldrig lämna detta rum.
Böcker är äventyr. De innehåller mord, förödelse och passion.
De älskar alla som öppnar dem.
Om jag lovar att inte röra någonting-
-skulle jag kunna få sitta och läsa här ett tag?
Där är fönsterplatsen, där hon brukade krypa upp och läsa.
Hon?
Din mor.
Din far brukade läsa för henne här.
Detta var hennes.
Om jag så hittar ett bokmärke ur plats, så låser jag det här rummet-
-och du kommer aldrig att se insidan av det igen, det kan jag lova dig.
Sedan öppnade Dorian Gray dörren på glänt.
Så han gjorde det...
Farväl...
- Fångad...
- Önskan om hämnd...
Jag försökte varna dig.
Jag gav dig varje tillfälle att hjälpa mig, men du vägrade.
Läsa mig tillbaka var allt du behövde göra. Du kunde ha behållit boken.
Men du sprang din väg.
Så jag vände mig till Capricorn.
- Va? - Han lovade att hjälpa mig.
Vad har du gjort?
Meggie!
Det finns män utanför! De försöker bryta sig in i huset!
Meggie!
Mo, se upp!
Mortimer, mina böcker!
Hej, Trolltunga.
- Basta? - Saknade du mig?
Stopp!
Din obildade idiot! Håll honom!
Det är mästerverk som du förstör!
Mästerverk, ditt obildade dumhuvud!
Stopp! Jag svär, jag ska döda er allihopa!
Ni vet att jag kan göra det, med bara ett par få ord!
Vi behöver inte oroa oss för dina ord, om vi skär ut din tunga!
Du kommer ihåg mitt visitkort, eller hur?
Ett, två, tre!
Och om inte det fungerar-
-så har vi ju alltid din dotter.
- Släpp mig! - Ingen blir skadad.
Ja, elden! Elden!
Är inte det vad vi kommit överens om?
Jo, det gjorde vi! Det gjorde vi!
Onda andar, jag driver er tillbaka.
Pappa!
Just det, få in dem i bilen.
- Du tar inte med dem också. - Capricorns order.
När allt kommer omkring, behöver vi bara lite inflytande-
-för att få pappa att läsa.
Meggie!
Dra inte in min dotter i det här. För guds skull, hon är bara ett barn.
- Nej, gör det inte! - Vad är detta?
- Nej. - Mitt enda hopp att hitta min fru.
- Mitt enda hopp att återvända hem! - Nej!
Vad är det? När ska ni berätta vad som händer?
Har din far någonsin läst en godnattsaga, Meggie?
- Du kanske vill fråga honom varför. - Ge mig det.
Jag tar det!
Nej!
Mina böcker! Nej!
Kom nu. Skynda dig.
Mina böcker!
Kom igen!
Meggie.
Var är vi?
De är här.
Hallå, de kommer!
Så underbart.
Efter dig.
Kom igen, ut! Ut!
Så oförskämda!
Rör på er!
Den tickar.
Flygande apor.
- Vad är det här för ställe? - Jag vet inte.
Välkommen till vår enkla boning.
- Njut av din vistelse. - Fortsätt!
Nej, jag vill inte bo i ett smutsigt skjul med alla dessa varelser!
Kom igen, gå in!
Bara in med dig!
Vad gör vi här, Mortimer?
Varifrån kommer alla dessa monster?
Böcker.
De kom ut från böcker.
Vad snackar du om?
Mortimer, svara snabbt och tydligt, annars svär jag på att göra dig arvslös.
"Kom ut från böcker", vad menar du?
Kom hit.
Meggie-
-det här är berättelsen du har väntat på att få höra.
Elinor, du var borta på en bokmässa-
-och vi vaktade huset åt dig. Jag, Meggie, din mamma.
Och den kvällen var vi i biblioteket-
-så jag öppnade en av böckerna vi just köpt.
Bläckhjärta.
Det var en bra bok. Full av äventyr och magi-
-och en varelse kallad Skuggan. Skrämmande.
Jag läste flera kapitel högt, ingenting hände-
-när de sen uppenbarade sig från ingenstans-
-från bokens medeltida värld. Till en början var det Capricorn-
-en otäck skurk som verkade för en elak hertig.
Sedan Basta, hans knivsvingande medhjälpare.
Och även Sotfinger-
-en eldjonglerare på resande fot, med magiska krafter.
Min röst förde ut dem.
Din röst förde dem ur boken?
Och hennes mor drogs in.
Det är så det fungerar.
Sotfinger räddade oss från Capricorn den kvällen.
Det var först då som jag insåg att-
-Resa, din mamma-
-var borta.
De kom ut ur boken, och hon försvann in i den.
Resa!
Och det, Meggie, var sista gången som jag läste för dig.
Den natten vi förlorade din mor.
Hon försvann in i boken.
För guds skull, Mortimer!
Alla dessa år som du har fått mig att tro det värsta om Resa!
- Varför berättade du inte för oss? - Skulle ni ha trott mig?
Du vill läsa tillbaka mamma från boken.
Det är därför du har sökt efter Bläckhjärta alla dessa år.
Om hon lever, menar du.
Hur vet du att hon är instängd i den här boken?
Vem säger att hon är därinne? Om hon nu är det-
-hur kan hon överleva i nio år om monstren är som dem?
Eller värre.
Hur vet du var hon är? Eller ens om hon lever.
Hur vet du det?
- Det är som bilden på boken. - På sätt och vis skrämmande.
Det är avskyvärt. Mannen har ingen smak, alls.
Kan du sluta knuffa mig!
Meggie, låtsas att du är i en bok. Barn blir alltid räddade i böcker.
Nej, det gör de inte.
Kommer du ihåg Flickan med svavelstickorna?
De hittade henne i en gränd, ihjälfryst.
Gå.
Kom in.
Vi sparade de bästa platserna.
Capricorn.
Jag sa åt dig att sluta med det där!
Snälla.
Du har blivit gammal.
Du har ett slott.
- Det har jag verkligen. - Och en frisyr.
Ett vackert slott i en avskild del av landet-
-långt från nyfikna ögon.
Ja, jag har anpassat mig ganska väl till er värld, eller hur?
Detta måste vara er dotter. Så mycket liv att leva.
Du, å andra sidan, är en skrällig gammal käring. Du för oväsen utan att öppna munnen.
Din språkvidriga skräplitteratur!
Din elakhet går hand i hand med din dumhet!
Jag vet inte hur saker och ting ter sig i era undermåliga noveller-
-men där jag kommer från, går man inte omkring och härjar i bibliotek!
Mitt livs arbete! Förstört av ett gäng olästa, språkdefekta ligister!
Jag har inget tålamod för äldre kvinnor med stora munnar.
Du känner min läsare.
Darius, varför inte visa våra gäster vad jag har fått stå ut med?
Läs det.
Men, du sa...
...jag inte behövde läsa när han kom hit.
Ja, jag ljög väl när jag nämnde det, eller hur?
Läs boken.
"Rapunzel hade fantastiskt långt hår-
-det var fint som spunnet guld-
-och när hon hörde..."
Hjälp! Nej!
Hjälp!
Ser du?
Titta på det skrivna i hennes ansikte. Hon är bara halvt läst ur boken.
- Ta henne till hålan. - Nej!
- och klipp av hennes hår. - Nej!
Jag tänker inte läsa högt, om det är vad du vill.
- Inte med dem i rummet. - Ta hit flickan.
Ni tar inte...
Så här fungerar det: Gör exakt som jag säger till dig-
-eller jag dödar den gamla damen och låser in din dotter för all evighet. Är det klart?
Nå, låt oss nu få saker gjorda här.
Det här är en förnämlig bok, fylld med rikedomar.
Läsa ut skatter?
Någon måste ju betala för underhåll, och lokalbefolkningen är utfattiga.
Jag varnar dig. Jag har ingen kontroll över vad som kommer och går.
Jag har ingen aning om vad som kommer att hända.
Då blir det desto skojigare. Låt oss börja.
"Kasim stirrade på skatterna inne i grottan.
Berg av guld och silver var travade från golv till tak.
Högar av silke och säckar fyllda med juveler.
Kasim samlade alla skatter han kunde bära-
-bara för att finna dörren till grottan stängd och försluten.
Och vid Allah-
-han hade glömt lösenordet.
Han ropade: 'Öppna dig, Pärlgryn!'
Men dörren rörde sig inte ur fläcken. Han rabblade alla sädesslag han kunde erinra-
'Öppna dig, Bovete!' 'Öppna dig, Hirs!'
Men dörren öppnades ändå inte.
Sedan hördes ljudet av hovar som närmade sig."
Sand.
"Kasim sprang för att gömma sig, men snubblade, och mynt rullade i alla riktningar."
En dämpad röst hördes utifrån: 'Öppna dig, Sesamfrö!'
Och grottdörren öppnades-
-och uppenbarade en mycket otrevlig samling-
-med banditer."
Vad?
Du ser?
Ja! Ja!
Så ska det se ut!
Ser du, vad var det jag sa?
Ta pojken till stallet och mata den tickande krokodilen med honom.
Men om han kom ut, vem åkte in?
Hjälp.
Det är min tur nu.
Precis som du lovade.
Din tur?
Du menar det här.
Det är en oerhört sällsynt bok. Vi har spårat upp dem i flera år.
Jag kan inte skicka tillbaka er. Jag vet inte hur.
Skicka oss tillbaka?
Varför skulle vi någonsin vilja tillbaka-
-när denna värld är så tillmötesgående?
Med era telefoner, dina vapen och...
Vad heter det där klibbiga?
- Silvertejp. - Ja, silvertejp.
Jag älskar silvertejp.
Förresten, vad var jag i Bläckhjärta?
Ormhuvuds lydige tjänare.
Att bo i skogen, med alla dess smutsiga djur.
Men se på mig nu.
Jag har ett slott.
Jag ska aldrig tillbaka. Ingen av oss, någonsin.
För att vara säker på det, gör jag vad jag alltid brukar göra-
-när någon gräver upp en kopia av denna tråkiga bok.
Du lovade att jag skulle skickas tillbaka.
Ja, jag vet. Jag ljög när jag sa det.
Jag är en lögnare som bara ljuger. "Lögn, lögn, lögn."
Efter alla år borde du ha kommit på det vid det här laget.
- Nej! - Nej!
Ta den! Ta ut den!
Nej!
Måste du göra det där varenda gång? Ärligt talat är det patetiskt.
Nej!
Du får passa dina eldar. Annars ställer jag in jonglerarfesten.
Du vet hur mycket jag ser fram emot jonglerarfesten. Lås in dem.
Hallå, Darius. Glöm inte att mata krokodilen, va?
I Theseus namn!
Nej, nej. Han menade det inte.
Han är bara hungrig. Det är inte hans fel.
Han är en Minotaur.
Han kan knappt gå efter Darius läsning.
Mycket tack vare dumskallen.
Vi kom ut med halva boken tatuerad över vårt ansikte. Titta på mitt öga.
Om du tycker det är illa, kolla då min näsa.
- Det är äckligt. - Nä...Jo, okej.
Så du kan föreställa dig hur glada vi är att du är här.
Verkligen, för nu har vi någon som verkligen kan läsa.
Jag skadar mig själv.
Igen.
Jag förstår det inte.
I Bläckhjärta sveddes aldrig mina händer.
Men här!
Eld har ingen humor.
Du försöker fly igen?
Resa-
-ge upp.
Vi kommer ingenstans.
För ett ögonblick-
-höll jag Bläckhjärta i mina händer.
Men den är aska nu.
Och jag får aldrig komma hem.
Men du-
-du har fortfarande hopp.
När Darius läste dig ur Bläckvärlden, lämnade han din röst kvar i boken.
Men om du kunde tala, skulle du berätta din historia?
Skulle du det?
Nej.
Nej, det skulle du inte. Det beror på hur jag är skriven, eller hur?
Du ser mig som svag och full av svek.
Det är inte allt jag är.
Inte allt av mig.
Det är bara en dröm.
Är du okej?
- Vad heter du? - Mitt namn är Farid.
- Är du en av de fyrtio rövarna? - Sluta prata med mig.
Vet du inte det bringar otur att tala i en dröm? Dumma flicka.
Talar du i en dröm, hitta du aldrig vägen tillbaka.
"Dum"?
Du är den som tror du är i en dröm. Jag försökte bara vara trevlig.
Gå tillbaka till ditt mumlande så får vi se om jag bryr mig.
Det är bara en dröm.
Kom hem.
Snälla, kom hem.
God morgon.
Tack.
Hur kan någonsin återgälda dig?
Resa, om jag kunde befria dig, vart skulle du ta vägen?
Är detta din familj?
Är det här din man?
Din dotter?
Du fördes in i boken, när jag åkte ur den.
Du fördes in i boken-
-när jag kom ut från den-
-och sedan läste Darius ut dig igen.
Gwin.
Jag ska frigöra dig från dessa kedjor, och sen ska du hem.
Vi ses i stallet.
Det är ingen som styrt mig förut.
Jag vet att jag kan få Resa ur boken.
Och kanske skicka tillbaka Capricorn.
Vi måste bara hitta ett annat exemplar.
Tja, det tog bara nio år att hitta den senaste.
Jag slår vad om att författaren har en kopia.
Om han lever, slår jag vad om att han har en.
Någon måste veta var han bor.
Storartat. Nu måste vi försöka fly, eller hur?
Antingen det, eller bli foder till tickande krokodilen.
Någon måste stoppa honom.
Säger inget, jag är här för att rädda era nackar.
Efter att du först lagt dem på huggkubben, då?
Du vill ha din hustru tillbaka lika mycket som jag vill hem till min familj.
Tror du att det finns en annan kopia av Bläckhjärta, låt oss hitta den tillsammans.
Och hur tycker du vi ska fly?
Sidan 14.
Den mäktiga stormen?
In i slottet! Kom igen, gå!
"Från norr hörde de vinden svagt jämra sig-
-farbror Henry och Dorothy kunde se-
-det långa gräset böja sig inför den annalkande stormen.
'En cyklon är på väg, Em. Jag hämtar plankor.'"
Snälla hundar.
"Plötsligt, reste sig farbror Henry."
Bort från torget!
"Han sprang mot boskapsskjulet.
Tant Em släppte allt för händer-
-hon förstod att faran var nära.
'Snabbt, Dorothy! Spring till källaren!'"
Där är hon! Kom igen!
"En konstig sak hände sen.
Huset virvlade runt två, tre gånger och steg långsamt upp i luften.
Dorothy kände det som om hon flög i en ballong."
Det borde göra det!
Låt oss försvinna härifrån!
Vad händer!
Hjälp mig!
Kom hit! Kom igen.
Kom igen! Rakt på!
- Kom igen! Ta dem!
Kom igen, upp!
Du hade rätt.
Mo!
- Meggie!
Meggie!
Se! Vänta, vänta!
Rör er inte!
Se upp!
Sotfinger!
Vart ska vi?
Lämna mig inte!
Fångarna!
De flyr!
Spring!
Snabbt, hoppa in!
Hoppa in, hoppa in!
Ta nycklarna, skynda dig!
Vilken? Den med nian!
Vänta, vänta. Gwin!
Kom igen, Gwin.
Okej, kör, kör!
Vänta!
Akta er!
Du tror fortfarande att du drömmer?
Tja, vad annat skulle det vara?
Vi flyger.
Eller är det natten som flyger förbi oss?
Han bor i Alassio.
Åt vilket håll är det?
Söderut. Söder? Kan inte du vara mer exakt?
Slår en kamelritt, va?
Farid.
Buse.
Farid, lite kläder åt dig. Du kommer att frysa ihjäl annars.
Tydligen är detta platsen.
Mannen i fiskaffären säger att han bor en lägenhet vid torget.
Bra. Fint.
Jag kommer inte med.
Vad menar du? Du måste komma, annars tror han mig inte.
Jag vet inte det. Du kan vara ganska övertygande.
- Du talade ju mig ur en bok.
Boken är här och inom räckhåll...
Du är rädd.
Du har aldrig läst Bläckhjärta, eller hur?
Vad finns där att läsa?
Jag har levt det. Förutom slutet, och jag har inget intresse av det.
Varför inte?
Känner du till slutet på din historia, Meggie?
Nej. Och jag misstänker att ni inte vill veta.
Som att vända till sista sidan i ett mysterium.
- Var är det roliga i det? - Tja, jag vet nog slutet på min berättelse.
- Jag ska hem.
Varför?
Jag är ledsen. Det är bara alltför verkligt för mig.
Jag föredrar en story som vet att stanna på den sida där den hör hemma.
Nej, jag måste tillbaka till mina stackars, skändade böcker.
Jag vill laga dem, lägga dem i ordning.
- Jag ska göra det, låt mig... - Här är lite pengar till dig.
Du förstår, jag har redan köpt min biljett.
Hej då.
Lycka till.
- Låt henne gå.
Bli inte förkyld.
Hej då.
Här är det. Detta måste det vara.
Det är det.
Vad?
- Signor Fenoglio? - Ja?
Sir, mitt namn är Mortimer Folchart.
- Jag heter Meggie. - Min dotter.
- Jag vill också bli författare.
Ja. Ge mig något att skriva med. Snabba på, jag har en kaka i ugnen.
Stå inte som ni var uppstoppade-
-om ni vill ha en autograf, ge mig en penna. - Vi vill inte ha någon.
- Ni vill inte ha min autograf? - Nej.
Men varför i Chaucers skägg ringer ni för, då?
Tja...
Sotfinger är på torget, vi har bara rymt från Capricorns by-
-och du kommer inte tro på vad Basta försökt göra.
Vad?
Kom hem.
Snälla, kom hem.
En bra story, det måste jag erkänna.
Trolltungor är en underbar idé. Önskar jag hittat på det. För absurt att tas på allvar.
Jag vet att mina figurer är så tro- värdiga att de kan hoppa ur boksidorna.
Men det är helt enkelt inte möjligt.
Precis som jag föreställt mig honom.
Så här måste det kännas att föda barn.
Vänta, han vill inte att ni möts.
Visst vill han det. Jag är praktiskt taget hans far.
Vad var det där sista?
Det kallas Drakens Andetag.
Kan du lära mig?
Jag är säker på att det måste vara spännande för dig att möta dina figurer.
Men syftet att vi kom hit var att hitta en väg-
-att få tillbaka honom i boken.
Din far gav mig en idé om en figur.
En mästertjuv som stjäl saker-
-likt en blåskrika som tar blänkande saker från fönsterbrädan.
Jag försöker inte stjäla dem.
Du hämtar dem. Du håller dem ifrån mig. Det, min vän, är stöld.
Jag försöker bara få min fru tillbaka.
Sotfinger.
- Så underbart att få träffa dig. - Nej, nej.
Ärren är perfekta. Så avskyvärt som jag föreställt mig.
Jag sa ju att han är rädd. Men inte för mig, hoppas jag.
Han är rädd för vad som händer i slutet av boken.
Att han dör, menar du?
Nej.
- Jag förstår. Visst, jag är ledsen. - Han dör i slutet?
Jag var tvungen att göra en spännande story, det är mitt jobb. Alla kan inte ha lyckliga slut.
Livet är inte alltid det, trots allt.
Hur hände det?
En av Capricorns män dödar dig när du försöker rädda Gwin.
En mycket gripande dödsscen. Jag grät när jag skrev det.
Tror du jag bryr mig vad du skrev?
Du styr inte mitt öde. Annars skulle jag inte vara här.
Jag är inte bara nån figur i din bok-
-och du-
-du är inte min Gud.
Lyssna nu, gamle man-
-har du en kopia av boken, eller inte?
För jag skulle vilja åka hem nu, snälla.
Problemet är att den inte tryckts på årtionden.
Dessutom, den ursprungliga upplagan var ganska liten.
Sedan den där branden på lagret-
-och att förlaget gick i konkurs.
Det här kommer att ta evigheter.
Sluta. Vi har inte tid att begå några dumheter.
- Sluta. - Du är sur som en gets urin.
Tack. Och jag vill inte veta hur du vet det.
Se dig omkring. Den här trädgården är ett paradis.
Inga slavdrivare. Inga sandstormar.
- Inga loppor. - Ingen lugn och ro.
Nej, inget av det heller.
Jag har faktiskt ett par kopior-
-men jag lånade ut dem till en bokutställning i Genua för några år sedan-
-och de stals.
Jag antar Capricorn låg bakom stölden.
Då trodde jag att det bara var otur.
- Här har vi det. - Vad är det?
Det ursprungliga manuskriptet. Se! Maskinskrivet, kan du tänka dig?
Korpar.
Efter alla dessa år, så minns jag ännu figurerna.
Vattennymferna, i Vilseskogen.
Och Skuggornas slott.
Den Svarte Prinsen.
Gycklarfolket.
Och naturligtvis du, Sotfinger.
Såväl som skurkarna:
Ormhuvud, Capricorn och Pyro-mannen.
Och den värsta av alla-
-Skuggan.
Det är en underbar bok, måste jag säga.
Jag skulle ge vad som helst för att själv gå in i den.
Ställ dig i kö, gamle man.
Jag har sidorna 209 till 447. Vad har ni?
Jag har resten.
Okej. Behöver det.
Nu kan du läsa mig tillbaka, eller hur?
Tja, jag ska försöka. Men först efter jag läst ut min fru, och att hon är okej.
Det enda sättet jag kommer att göra det på.
- Vi kanske har ett problem. - Vad pratar du om?
Du kan inte läsa ut henne.
Varför?
Hon finns inte i boken.
Vad är det du säger? Jag har sett henne.
Hon är egentligen inte i boken längre.
- Hon är... Vart?
Hon är i Capricorns by. Darius läste ut henne.
- Hon lever? - Vi var just där och du berättade inte!
- Vi behövde boken. - Vi behövde inte boken!
Jag behövde boken!
Min mamma var där och du berättade inte för oss?
Lyssna... Titta inte på mig så där-
-om din far visste sanningen, skulle han inte hjälpt mig-
-och jag behöver boken.
- Din själviske, motbjudande, veka figur! - Skyll på honom, han skrev mig så.
- Jag håller inte med. - Berätta hur jag hittar henne!
Bara om du lovar att läsa mig tillbaka.
- Berätta hur jag hittar min fru. - Jag saknar också min familj.
Okej.
Lova.
Jag lovar.
Jag vill också hjälpa till att rädda mamma.
- Ta med mig. - Du vet att jag inte kan göra det.
Men jag kan hjälpa till.
Du kan hjälpa till genom att stanna kvar här i säkerhet.
Du vet inte vad jag kan göra.
Och inte jag heller.
Meggie, snälla...
Du måste stanna här.
- Tack, ta hand om Meggie. - Ja.
- Och Farid också. - Va?
- Ta hand om Farid också. - Självklart.
Varför kan jag inte följa med? Det är min bil.
Älskling.
Bara få henne tillbaka.
Det ska jag.
Degraderad till barnvakt. Underbart.
Skynda dig, vi missar tåget. Hur lång tid tar det att komma dit?
Inte särskilt länge. Kom nu.
Kan jag sitta bredvid dig, mamma? Jag med.
Jag sitter mellan er.
"Det bara hände," sa Dorothy. "Jag kunde inte hjälpa det."
Du har ingen rätt att...
"Om du vill att jag ska använda min magiska makt att skicka hem dig-
-så måste du göra något för mig först.
Hjälp mig och jag kommer att hjälpa dig."
"Vad ska jag göra?" sa flickan.
"Döda den Elaka Häxan."
"Från norr hörde de vinden svagt jämra sig-
-farbror Henry och Dorothy kunde se det långa gräset böja sig-
-inför den annalkande stormen."
"Toto fick Dorothy att börja skratta.
Han var en liten svart hund med långt silkeslent hår-
-och små svarta ögon som gnistrade glatt, och längst fram en lustig liten nos."
Toto? Var inte rädd.
Du är inte i Kansas längre.
Toto.
Toto, kom ut därifrån.
Du ställer till trassel för mig.
Det är jag. Öppna dörren.
Ett ögonblick, bara!
Och inte ett ljud. Jag menar det.
Jag är ledsen, jag hade inget val.
Men titta, det är Basta.
Jag är rädd att alla hantlangare förenats till en. Även jag.
- Hej, prinsessan. Var är din pappa? - Jag sa att han är borta, de trodde mig inte.
- Du sa det till dem? - Han höll en kniv mot min hals.
Är han inte hemsk? Och de tror inte jag är författaren.
Berätta för oss var Trolltunga är, annars dödar jag er båda två.
Toto, Nej!
Toto?
Herregud!
Hon har ärvt sin fars gåva.
Ännu en Trolltunga.
Gamle Capricorn blir helnöjd.
Ta med dem båda.
Så om Darius läste henne ur boken...
Nej, nej. Hon är okej.
- Det mesta. Hon... - Det mesta?
Hon har ingen röst.
- Va? - Han läste ut henne förra våren-
-och hon har ingen röst.
Men bortsett från det är hon okej.
- Stanna. - Varför?
- Bara stanna. - Ja, du pratar ju med vesslan.
Du skulle ju stanna hos den gamle mannen.
Men han är elak.
Inte så elak som Capricorn.
Han skrämmer inte mig. Jag är uppväxt bland tjuvar och mördare.
Tja, han borde skrämma dig.
- Jag ska få dig att gå tillbaka. - Jag skulle bara följa efter dig.
Hoppa in.
Och sen kan du lära mig Drakens Andetag.
Bara hoppa in i bilen.
Hallå, Mr Fenoglio?
Typerna går bara runt här.
Vi bör gå in nu.
När vi kommer till pigornas bostad-
-ligger Resas rum tredje dörren till vänster.
Jag går in köksvägen. Ni täcker mig.
Okej, detta är vår väg in.
Lyssna, det kommer att bli farligt så du måste hänga på.
Det måste ske snabbt.
Efter dig.
Dags att vila?
Nej, det är okej. Bara fortsätt.
- Ungar. - Nej, jag är okej.
Vad var det?
Där!
- Där borta! Skjut honom!
- Skjut ner honom! Tack.
De är ovanför torget. Nej.
Kom igen. Snabba på.
Skynda dig! Genskjut honom vid torget!
Låt honom inte komma undan!
Kolla in det här. Kolla in Drakens Andetag.
Jag tror jag kommit på det. Här, känn på min hand.
Det har tagit för lång tid. Jag ska se om han är okej.
Kom igen. Vi hittar honom.
Han är inte långt borta.
- Bra gjort. Tack. - Ingen orsak.
Kolla vem som är tillbaka. Det var väl trevligt.
I lagom tid för din avrättning.
Okej.
Capricorns slott är som ett femstjärnigt hotell.
Inte för dig, tydligen. Du blir inlåst i fängelsehålan.
Men några av våra gäster får ett rum med utsikt.
Resa.
Ledsen.
Lyssna, din man är här.
Han har kommit för att rädda dig.
Den här vägen!
Där!
Kom igen!
Vad hände?
De ska döda Sotfinger.
- De ska döda honom och det är mitt fel.
Nej, det är det inte. Vad hände?
Alla bokstäverna i alfabetet.
Det ser ut precis som min bok.
Det är som att gå in i min egen fantasi.
Jag undrar vad Capricorn tvingar dig att läsa.
Jag hoppas det är något bra.
Jag är så spänd. Är du det?
"Vilken flotte, Jim? Vår gamla båt."
"Du menar att vår gamla flotte inte är krossad i spillror?"
Jag är övertygad.
Även om jag inte vet vad den stackars pojken ska göra utan sin flotte.
Jag är trött på att visa dumma tricks. Berätta var min far är.
Jag har ingen som helst aning.
Uppriktigt sagt bryr jag mig inte, för du läser precis lika bra som han gör.
Vad glor du på?
Du är precis så som jag skrev dig.
Ett feg skurk.
Hur vågar du.
Du ska få betala för din smutsiga historia!
Endast kungen kan dra ut den. Kommer du inte ihåg?
Skratta aldrig någonsin åt mig.
Ta bort den från mig. Den ska avrättas med de andra.
Hunden? Vill du avrätta hunden?
Vad dig beträffar, så får vi se hur förtjust du är i dina skapelser-
-när Skuggan flår skinnet på din rygg.
Du kan inte få ut den ur boken. Du brände sista kopian. Jag såg dig göra det.
Fel.
Jag sparade en kopia av boken till mig själv.
Är jag inte full av överraskningar?
Nej, jag kunde inte bränna dem alla, eller hur?
Inte med min gamle vän fångad därinne.
Ni kommer att älska honom.
Och då menar jag att ni hukar er av skräck.
Ni förstår, jag älskar den här världen-
-och jag tänker skriva mitt namn på varje sida av den.
Du-
-och Skuggan ska hjälpa mig att göra just detta.
Jag kommer inte att läsa något för dig.
Verkligen?
Låt mig visa dig vad som händer med dem som inte lyder mig.
Hon här har varit väldigt stygg.
Extremt tröttsam.
Försöker alltid fly.
Så jag ska få ett slut på det.
- Meggie. - Mamma.
Det är du.
Mo är här. Vi ska ta oss ut. Vi ska fly, allihopa.
Där ser man.
Vilken rörande scen full av känslor.
"Mamma."
Titta på mig.
Ja, jag kan se likheterna.
Kan jag fortfarande inte övertyga dig, att läsa för mig?
Nej! Mamma! Mamma!
Snälla! Snälla!
Meggie!
Är det för sent att göra några ändringar?
Ändringar?
Kanske ni kan lägga till några rader, du vet vad jag menar.
Jag behöver inte vara någon skönhet, eller nåt.
Jag vet inte om ni sett min näsa.
Din näsa. Ja, just det.
Kan du göra det, tro? Skriva om saker, förändra saker lite.
Jag vet inte. Det är en underbar idé.
Rör på er.
- Vad gör du? Släpp mig. - Du kan inte gå ner där.
- De har min dotter. - De dödar henne om du gör något.
- Jag skulle aldrig ha lämnat henne ensam. - Vi måste hålla oss gömda.
Inget att vara rädda för. Det är bara dammiga gamla kistor.
Om det finns elaka andar här nere, inte är det då oss de är arga på.
Prinsessan behöver vila sin röst till i kväll.
Jag har sett min mamma, hon är fånge här.
Jag vet.
Har du sett min pappa?
Ja, han är okej.
Capricorn har en annan kopia av boken.
Han vill säkert att jag läser ut Skuggan från den.
Jag har samma gåva som Mo.
Jag kan göra det.
Då kan du läsa mig tillbaka.
"En månljus natt-
-när den avskyvärde Skuggan..."
Få honom att döda Capricorn.
Få Skuggan att göra det.
Mat till den lilla prinsessan.
Capricorn vill att du blir stark inför kvällen.
Du kan stanna. Vi berättar spökhistorier.
Du gillar inte spökhistorier, eller hur?
Jag ska ge er för spökhistorier!
Ta bort den från mig!
Min påse!
Du har inte din lycko-amulett. Får jag tillbaka den!
Varför kommer du inte och hämtar den?
Vad gör du?
Någon måste få oss ut, och jag tror inte det blir författaren.
Ge tillbaka den till mig.
Var försiktig.
Kanske behöver jag inte tur.
Dags att avsluta det vi påbörjat.
Med den döde mannens ben förbannar jag dig.
Säg inte så. Ta tillbaka det!
Må hans andar förfölja varje steg du tar.
Ta tillbaka det!
- Öppna grinden. Skynda dig.
- Öppna grinden. Kom igen.
Släpp ut mig.
- Vilken? - Hjälp! Fångarna flyr!
Elden! Använd din eld!
Kom igen, snabba på.
- Hjälp! Fångarna flyr!
- Fångarna flyr!
Kom igen!
Kom igen.
Fångarna flyr! Hjälp!
Hjälp! Snabbt!
Jag är ledsen, jag kan inte.
- Jag kan inte, jag är ledsen. - Stanna!
Gå inte.
Du behöver inte vara självisk bara för att jag skrev dig så!
Du är mer än så! Du sa det själv!
Stanna och hjälp oss!
Hjälp!
Fångarna flyr! Hjälp!
Kontrollera alla gårdar!
Släpp ut mig!
Lämna oss inte! Kom tillbaka!
Gode gud.
Detta är förmodligen det mest korkade du någonsin gjort i ditt liv, Elinor.
Det finns ett gäng mordiska skurkar där uppe.
Bara gå in och säga vad de ska göra?
Mycket troligt att de lyssnar på dig, va?
Enfaldiga gamla bokmal med huvudet bland molnen.
- Tack. - Du lever.
Tack.
Okej, okej, det räcker.
Hittade du dem? Resa, Meggie, hur mår de?
- De är okej. - Bra.
Ännu så länge.
- Capricorn har en kopia av boken. - Han har vad?
Han behöll en i hemlighet.
Det var alltså hans plan, att få Skuggan läst ur boken.
Jag kan inte läsa ut Skuggan. Det skulle döda oss alla.
Han behöver inte dig längre.
Han hittade någon annan.
Meggie.
Meggie?
Skrivkramp?
Jag kanske kan hjälpa till.
Ja, det stämmer. Du ville ju bli författarinna, eller hur?
- Du får det att låta som något dåligt. - Nej, nej. Bara något ensamt.
Världen som du skapar på sidan-
-verkar vara mer vänlig och levande än världen du lever i.
Och du vill hellre vara där istället.
Du är en begåvad flicka, Meggie.
Jag kunde inte ha hoppats på en stiligare ung dam att sitta instängd i en fängelsehåla med-
-i väntan på min avrättning.
Jag har inte riktigt vad jag behöver ännu-
-men det är mycket nära.
Kom igen, mata oss.
De är tidiga. Varför så tidiga? Detta kom olägligt.
Ordföljden måste vara perfekt, annars fungerar det inte.
De måste vara skrivna av författaren. De måste låta som Bläckhjärta.
Här är det.
Här är vad?
Något för henne att minnas mig från, när jag är borta.
Jag tror inte mycket på ditt ohyfsade klotter, gamle man.
Tja, du är mitt ohyfsade klotter, din skata-
-så var försiktig med vad du skrynklar ihop.
- Vart för du henne? - Hon ska kläs med festblåsan.
Oroa dig inte, du är också inbjuden till festen.
Vi skulle inte äta utan dig. Faktum är att du är huvudrätten.
Skuggan blir utfodrad med dig och den där pigan senare i kväll-
-så lita på att någon kommer tillbaka och hämtar dig.
Du ville vara ensam, va? Tja, här är du.
Ensam i vildmarken.
Myggbett och skavsår och...
Gode gud.
Och har du någon plan? Nej, ingen plan.
Bara hyr en motorcykel, hitta en karta.
Vi kommer på något när vi kommer dit.
- Det här är planen. - Bra.
- Du använder din eld för att skapa förvirring. - Jag kan tända eld på slottet.
Jag kan också hjälpa till.
Stå inte ivägen för mig.
När Capricorns män försöker släcka elden-
-går jag in och befriar Meggie och Resa. - Men vi är färre än dem.
- Och de har dessa... - Vapen.
Därför klär vi ut oss till Svartjackor. Nu går vi.
Kom igen, då.
Detta är verkligen en vacker liten by.
Men det ska bli trevligt att ha något lite större.
Utvidga.
Bredda kungarikets gränser.
Därför behöver jag Skuggan.
Och jag vill inte att någon annan rymmer.
Om du inte sluta skaka, nålar jag fast dig.
Menar du verkligen att jag ska läsa ut en hel armé från den här boken?
- Har du en bättre idé? - Nej.
Trodde väl det.
Skynda på.
Gå vidare.
Ja.
Kom igen!
Gå vidare.
Framåt.
Försök inte något fuffens, annars ser du aldrig din mor levande igen.
Snälla.
Det är dags att återförenas med vår gamle vän!
Nå, bind dem, då.
God kväll.
Vill du sticka härifrån?
Då är du tvungen att hjälpa mig.
Bläckhjärta! Bläckhjärta!
Läs!
Läs orden!
Bläckhjärta!
Säj orden!
Du är rätt bra på det där.
Men det betyder inte att vi är vänner eller något.
Läs den! Läs den!
Bläckhjärta!
Läs!
Jag har det. Här.
"Capricorn ledde en armé av hänsynslösa män-
-som spred rädsla i själ och hjärta på alla som de kom i kontakt med.
- Närhelst de passerade..." - Resa.
"...stängde alla sina dörrar och gömde sig tillsammans med sina barn."
"Men alla skurkar lurpassade i Vilseskogen-
-och den mest fruktade och hånade var mer känd som Skuggan."
Skuggan.
"Skapad ur askan från Capricorns offer-
-var Skuggan odödlig och osårbar-
-och lika obarmhärtig som sin herre.
Hans fingrar, likaså hans andetag, bringade spår av död-
-likt en jakthund som fått vittring på vilt."
"Han framträder endast när Capricorn kallar på honom-
-och stiger då upp från marken. Ett känslolöst och rasande odjur.
- Nej, sluta läsa. Stopp! - "och alltid otålig att förinta nästa offer."
Sluta läsa, Meggie.
Meggie, sluta läsa!
Vacker.
Fest.
Mamma!
Skuggan!
- Skuggan! Toto! Fin pojke.
Mamma!
Fest.
"Men en stjärnklar natt, hörde Skuggan en annan röst.
Rösten från en flicka, och när hon sade hans namn, kom han ihåg."
Ta boken!
"Han mindes alla de, från vars aska han var skapad.
All smärta och all sorg.
Skuggan mindes, och han var fast besluten att hämnas.
Hämnas på dem vars grymhet var orsaken till all denna olycka."
- Få henne att sluta. - "Skuggan vände sig till sin herre-
-och sträckte ut sina händer av aska mot honom."
Det är inte rätt! Ta bort det!
Det är inte från boken. De är inte de rätta orden.
Stoppa henne. Kan någon stoppa hennes läsning!
- Stoppa henne! Meggie, se upp!
Mo!
- Ge mig den! Får jag tillbaka den!
Vilken trevlig händelseutveckling.
Trolltunga, precis lagom till middag!
Nej!
Inte mitt slott!
Attack!
- Ur vägen!
Resa.
Nej! Försvinn!
Vad...! Nej!
Tror ni att dessa motgångar kan besegra mig?
Gå! Förinta henne!
- Du måste komma förbi mig först! - Se upp, Mo!
Fortsätt läsa!
Vad? Läs vidare!
Jag kan inte! Det finns inget kvar att läsa.
Skriv, då.
Kom igen, Meggie!
Du klarar det!
Skuggan vände sig bort från de oskyldiga.
Kom igen, Meggie.
"Skuggan vände sig bort från de oskyldiga-
-och tillbaka till den onda herren som hade kontrollerat honom under alla dessa år.
Skuggan sträckte ut sina händer av aska mot honom.
Vid samma ögonblick började Capricorn spricka och blekna, som sidorna i en gammal bok-
-bli skör, och tunn som papper."
Jag förbjuder dig!
Pappa!
"Capricorns bläcksvarta själ fylldes med skräck-
-när han såg slutet närma sig.
Och så gjorde även alla de själar som Skuggan blickade över-
-de som hade begått ogärningar i Capricorn namn.
Och de blåste bort, likt aska för vinden."
Stopp! Hjälp!
Nej!
"Och det fruktansvärda monstret upplöstes och var inte längre mer."
Det är Meggie. Hon läser.
De är på väg tillbaka till sina böcker. Jag kommer att missa det!
Jag vill inte återvända till min stinkande bok.
"De som hade kallats mot sin vilja, som var i flickans blickfång-
-befriades och återbördades från varifrån de en gång kommit."
Mo!
Toto?
Meggie!
Snälla, befria mig.
"Och den gamla skaparen fick äntligen sin önskan uppfylld-
- och försvinner in i världen han endast hade drömt om.
Och slutligen, efter vad som verkade nästan en livstids önskning-
-fick den unga flickan till slut sin mest innerliga dröm uppfylld.
Medan hennes mor, som hon visste hon skulle återse igen, och den far hon var trogen-
- Meggie. -kom springande för att omfamna deras enda..."
Älskling, jag har saknat dig.
Vad hände?
Jag missade det.
Jag missade det. De är alla borta.
Jag kom hit för sent för att återvända hem.
Han kommer aldrig att läsa tillbaka mig nu.
Han sa att han skulle försöka. När han fått sin hustru tillbaka.
Han gör det inte. Han skulle aldrig riskera att förlora henne igen.
Och jag vill inte tvinga honom.
Sluta, Elinor. Det är så dumt att gråta över lyckliga slut.
Kom hit.
Sotfinger.
Sotfinger?
Kom nu, det är dags att gå.
- Meggie. Kom nu.
Boken är borta.
- Vi behöver den inte. - Bra. Jag kommer att ha mardrömmar i veckor.
Kom nu.
Är du okej?
Du tänkte åka utan mig?
Åh, nej.
- Du är i bättre sällskap med dem. - Tja, om du ska återvända-
-bör du nog ta med dig denna.
Du stal den?
Jag lärde mig av de bästa. Vi kanske kunde hitta någon.
En annan läsare. Någon som kan skicka dig tillbaka.
Vad sägs om den där tjejen?
Du gillar henne, eller hur? Följ med mig, och du kanske aldrig ser henne igen.
Jag stal foto ur Trolltungas ficka.
Tja, om du ändå ska vara en belastning för mig-
-så kan du göra lite nytta.
Vi har en lång promenad framför oss.
Sotfinger.
Sotfinger!
Jag lovade.
Det är din tur nu.
Bra.
Är du säker på det här? Du vet vad som händer i slutet av boken.
Det är som jag sa till författaren. Han styr inte över mig.
Mitt öde ligger i mina egna händer nu.
Lycka till.
Missförstå mig inte nu, men kom inte tillbaka, okej?
Gör det.
"Det hade gått många år-
-sedan Sotfinger hade blickat över ängarna och den gamla kvarnen.
Men det var ännu vackrare än han mindes.
Fjärilarna fladdrade över gräset..."
Han har återvänt.
Dit han ville vara.
Hur är det med dig?
Jag kan inte följa efter honom.
Eftersom jag behöll Gwin, kommer slutet av berättelsen att bli annorlunda.
Han kommer inte att dö.
Du kan bo hos oss.
Det var mammas idé.
Jag är ledsen, jag borde ha berättat det.
Förvänta dig bara inte att jag ska läsa tillbaka dig.
- Du kan lära mig att läsa? - Ja.
Kanske.
Jag kan lära dig Drakens Andetag.
Roxanne!
Roxanne.
Text: Leffe